Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Tišina!
Kaj si pa ti?
Demon si!
Ne, ne. Nisem demon.
Vidiš? Navaden fant sem.
Prišel sem rešit zmaje in … –Šel si skozi ogenj!
Zmajeve luske. Redno jim odpadajo.
Ne, vem, kaj je demon.
Noben človek nima tako suhih nog.
Se ti je tisti prihod zdel dober? Poglej mene.
Vedel sem! Še več demonov!
To je samo tepec, ki je pozabil zaščititi rit.
Vroče je, vroče! Ne, ne še!
Pozor, sem tvoja najhujša mora.
Pozor. –S sestro, ki je na vsak način hotela zraven.
Tako me napoveš?
Prezgodaj je bilo. Vedno prideta prezgodaj.
Oprostite, navajam se še na krila.
Škilek, imaš spet s sabo malega?
To je napad. –Nisem našel varuške.
Povsod so demoni! To je konec sveta!
Astrid.
Saj sem ga vrtel, kot sem ga hotel.
Zdaj pa se je odvrtel po moje.
Lotimo se dela. –Tole smo zamočili,
a vsaj nihče drug ne ve, da smo tu.
Počasi, punca. V redu je.
Rešili te bomo.
Škrlatni mrcvarnik.
Poglej tega čudaka. Gotovo je totalno zabit.
Zakaj ne morem odpreti kletke?
Drsna vrata so.
Jasno.
V napad! –Odpeljite rešene zmaje!
Ujemite nočnega besa!
Brez tekanja po krovu. Drsi, lahko padeš.
Umaknite se. Bom jaz, tole je za silake.
Ja! Dva zame.
Pazi! Ne, ne!
Oprosti.
Hvala.
Reši še ostale.
To naj bi bila skrivna akcija.
Tako vedno začnemo. –Pazi!
Hvala, Viharnica!
Ne skrbi. Saj se bodo naučili.
Enkrat že.
Gremo! Vse smo rešili.
Vse vas bom zgrabil v primež.
Mogoče celo z nogami.
Amaterji! Šele dobro sem začel.
Gremo. Hitro!
Dobro ste opravili.
Brezzobi, gremo!
Živjo, fantje.
Vedno paziš name.
To je Berk. Vaš nov drugi dom.
Neverjeten luksuzen in sanjski kraj.
Namestite se in pozabite na vse skrbi.
Postrežba leta po zraku, jedi so ognjene,
domačini pa zelo pisana druščina.
Običajno v raju najdemo plaže in sonce.
Tukaj pa ne. Imamo nekaj povsem posebnega.
Prijatelj moj, mi imamo zmaje.
Ogromno zmajev.
Druščina, to so novi Berkijci.
Dobrodošel v raju.
Kako si lep.
Ni za kaj. Malenkost.
Boril sem se s 100 lovci. Ne, 1000 jih je bilo.
In to z gorečimi spodnjicami.
Moja gosta brada bi se skoraj vžgala.
Nehaj.
Vikijeva mami,
kakšna pripomba na moj napad ali je bil bolj ali manj popoln?
Ne da se ga opisati.
Prosim, reci mi Valka. Že celo leto se poznava.
Kličeva se po imenu.
Pravi junak je Brezzobi.
Ni tako, prijateljček?
Le kaj bi mi brez tebe, kralj zmajev?
Kako bi se znašli?
Lahko bi veliko več vadili.
Precej površni smo bili.
Astrid ima prav.
Mogoče se preveč zanašate na zmaje
in premalo drug na drugega.
No? Točno to sem vam rekel. Poslušajte me.
Tvojo mami sem čisto navdušil. Sem kot sin, ki si ga je vedno želela.
Škilček.
Novega prijatelja imaš.
Pazite!
Kaj nam bo kralj zmajev,
če ne more vzdrževati reda?
Mi malo pomagaš?
Kam naj damo tele?
Bomo že našli prostor.
Pripeljali ste strahožera.
Nesrečo prinašajo. Prekleti smo.
Neumnost. Kaj pa lahko naredi?
Ni poškodb. Malce so pretreseni, drugače pa zdravi.
Kdo je lačen?
Ne moreš kar naprej sem voziti zmajev.
Pridi. –Težave si boš nakopal.
Ne boš, tat mali! –Lovci so vsak dan bližje.
Jim bomo že kos. Alfa samca imamo.
Ni tako, prijateljček? –Poglej, kako so srečni.
Izjemna je.
Pljuvač, pomiri se. Uspelo nam je.
Prva utopija zmajev in Vikingov.
Uresničili smo sanje.
Mogoče tvoje.
V mojih je manj gneče in več …
Higiene.
Pljuvač, nič ti ne verjamem. Vem, da jih imaš rad.
Morali bi biti generacija, ki nas bo popeljala v prihodnost.
Obmetavanje s hrano!
Krasno.
Moji lasje! –Priden Škilček.
Thor nam pomagaj.
Čas je, da nehamo skrbeti o težavah zunaj …
Pljuvač … –… in rešimo te, ki jih imamo tu.
Prav. Bom razmislil.
Obesita sedla na klin in se poročita.
Beseda na P. –Ogabno. Razen če ne gre zame.
Začnita vladati kot pravi kraljevi par.
Prosim, poroči se z njim.
Si edina tu, ki ima kaj soli v glavi.
Če boš ti glavna, je še upanje za nas.
Vau! –Pljuvač … –Sploh ni neprijetno.
Astrid, ne bodi taka.
To je jasen ne.
Če rabiš brado za oporo,
se nasloni na mojo ramo in se zjoči v mojo gosto brado.
Hvala, Trdobučnež. Res hvala.
Najlepša hvala.
Eret, Eretov sin!
Kaj je? –Dve lovski ladji smo opazili v ožini.
Gremo nadnje.
Kaj?
Enkrat se boš spustil v boj, ki ga ne boš mogel dobiti.
Lokostrelci!
Smrtonosneži.
Zmajevski napadalci so nas napadli tu, blizu vzhodne ožine.
Ragnar. –Oprosti.
Moji dragi glavarji.
Kako napredujete z načrti za podjarmljenje sveta?
Mrkež, prijatelj stari.
Hvala, ker si prišel.
Leto je minilo, odkar ste porazili Draga,
pa se vaša vojska zmajev ni nič povečala.
Za to se lahko zahvalimo mlademu poglavarju Berka.
Stoikovemu sinu?
S pajdaši vseskozi napadajo naše ladje
in nam kradejo zmaje.
To pa je nadležno.
Ampak jaz se ukvarjam s pobijanjem zmajev,
ne z reševanjem.
Ampak, Mrkež … –Ta mali idiot je opravil vse delo za vas,
saj je vse zmaje zbral na enem mestu. Zakaj me motite?
Ker jih ščiti nočni bes.
Nemogoče.
Očitno ti je eden ušel.
Berkovi zmaji bodo sledili alfa samcu,
zato ti bomo plačali, da ga ujameš
in nam pripelješ jato.
Imamo celo tvojo najljubšo vabo.
Edino zmajevko, ki je ostala po sinočnjem napadu.
Samico?
Smo zmenjeni, prijatelj stari?
Pazite!
Ko bo vsega konec,
mi bo ta mladi poglavar pripeljal nočnega besa.
Nimajo vodje, ampak navadnega fanta.
Viki.
To je Berk, sinko.
Naš dom.
Tu so živeli tvoji stari starši in njihovi stari starši.
Kot poglavar nas moram ščititi, Viki.
Nekega dne, ko boš velik, boš to vlogo prevzel ti.
Prav.
Sin, zelo pomembna naloga je, ker se tam, za sončnim zahodom,
nahaja dom zmajev.
Ja! Po legendah so ladje, ki so zaplule preblizu,
padle z roba sveta in za njimi se je izgubila vsaka sled.
Mornarji, ki so se obrnili, so pravili o velikem slapu
in zmajih, ki so stražili vhod v skriti svet.
To ni bilo zgolj gnezdo, Viki,
ampak dežela, od koder prihajajo zmaji.
Tudi nočni besi?
Oni pa še sploh.
Grozljivi so. –Ne skrbi.
Nekega dne bom našel skriti svet in ga povsem zaprl,
da se ljudje in zmaji ne bodo več borili med sabo.
Kaj?
No, prav.
Saj veš, da to ni igrača, ne?
Bi to rad? Tole nogo?
Bi rad mojo nogo? Pojdi ponjo.
Dobro že znaš sam jadrati.
Sem torej hodiš, da pobegneš pred Pljuvačem.
Pojma nimam, o čem govoriš.
Veš, prav ima.
Res? Misliš, da bi se morala …
Kje pa. Niti približno še nisva pripravljena na to.
Ne, to je noro.
Prav ima glede vsega tega.
Zdi se, da ves svet ve za nas.
Ja. Več zmajev pripeljemo sem,
večja tarča smo.
Ko bi le lahko kako dosegli, da bi nas pustili pri miru.
Mogoče pa obstaja način.
Oče je govoril, da je med pomorščaki krožil mit
o skriti deželi na robu sveta, kjer zmaji živijo proč od vseh.
Mornarji radi pravijo pravljice.
Drži.
Kaj pa, če je to res?
Lahko bi rešilo naše težave.
Kako?
Da bi zmaje preselili tja?
Da bi se vsi preselili. –Resno?
In po sedmih generacijah zapustili dom?
Dom, ki ti ga je oče zaupal.
Pravo rešitev rabiva, Viki.
Lahko poslušava Pljuvača in se poročiva.
To bi najbrž rešilo vse.
Če pa te obdajajo dvomi,
je Smrkasti še prost.
Obseden je s tvojo mamo.
Nizki udarci, kaj? –Sam si izzival.
Mogoče pa le pride do poroke.
Kako si drzneš? Ta je res nizkotna.
Ne, ne boš mi ušla.
Dobro, zmagala si.
Vedno zmagaš.
Vedel si, v kaj se spuščaš.
Ja.
Prijateljček?
Ja, ni naju treba čakati.
Madonca!
Viki!
Ja, prijatelja sva. Ni naju treba ubiti.
Vau! –Še en nočni bes.
Ne povsem. Videti je bolj
jasni bes. –Svetli bes.
Ja, tvoje ime je najbrž boljše.
Kako izginila?
Izginila. V hipu. –Kaj praviš na tole?
Debelejša ušesa. Brez hrbtnih ploščic.
Dobro.
Kakšna noč.
Kaj te je pičilo?
Zakaj se tako sliniš in sopihaš?
Saj je očitno. Zaljubljen je.
Verjemi, zveze prinesejo samo bolečine in žalost.
No, vidiš.
Ti jaz nisem dovolj?
To pomeni ne.
Nekaj takega?
Kartico Brezzobega pobarvaj na belo.
Lahko bi takoj rekel.
Si morete misliti? Brezzobi ima punco.
Nisem mislil, da si romantična.
Nikoli.
Tako prisrčno je.
Poglej.
Dobro. To je žalostno in čudno.
Ja, ukrepaj.
Resno? Raje cel dan čistim drek, kot da ga gledam takega.
Prav. Vrnimo se v gozd in jo poiščimo.
Dobra ideja. Pomeniva se na štiri oči.
Moški pogovori. –Kaj? –Narediva načrt.
Torej bi se rad poročil.
V bistvu ne. –Srečo imaš. Bil sem na dveh porokah.
Na obeh kot nepovabljen gost, a nobena ni bila tako odmevna.
Veliko pritiska in obsojanj. Pa nisem edini.
Pogovorila sva se. Ne bova se poročila.
Strah vaju je. To sem že videl.
Ne skrbi, mali Vikec. Na voljo sem ti.
Vikec?
Videl sem, kako te Astrid gleda. Vsi to vidijo. Njen dvom.
Očitno razočaranje. Kako hrepeni po nečem več, kot si ti.
Postani je vreden.
Bojevnica in kraljica je, za Thorovo voljo.
Ti nisi nič od tega.
Če bom tvoja priča,
duhovni vodja, če hočeš,
se boš naučil sprejeti Vikinga v sebi.
In pokazal tem dvomljivcem, ki jih ni malo,
da si več kot zgolj podhranjen pritlikavec
z grdo frizuro, čudnimi zobmi in tankim vratom.
Spodbujevalni govori ti res ne gredo od rok.
Ne smeš več dovoliti, da te premaga negotovost.
Vsi te opazujejo. Čisto vsi.
Postani dedec. Mene posnemaj.
Težko bo, a dajem ti obljubo.
Dokler je ne prelomim, se ne bom vdal!
Hej.
Hej. Tratim čas s tabo?
V gozdu vidiš nekaj svetlečega … Kaj je to?
Brezzobi!
Ne premikaj se.
Hej!
Nekdo je tu.
Uspel je priti mimo naših izvidnikov in v gozdu namestiti past.
Uničila je moški pogovor.
Naj se ga lotim! –Počasi, Pljuvač.
Pošljimo kopensko ekipo in izvidnike v zrak.
Z Brezzobim bova pregledala obalo.
Na vašem mestu bi Brezzobega pustil tukaj, poglavar.
Vem, kdo je to nastavil.
Grozljivi Mrkež. V mojih krajih ga dobro poznajo.
Ni pametnejšega lovca na zmaje.
Razen mene, seveda.
Tako pameten pa spet ni. Nikogar ni pustil pri pasti.
Pri starem Mrkežu ni naključij.
Živi za lov. Hoče razmišljati kot plen.
Nadzorovati vsako odločitev.
Zanj je vse to igra.
Ne ve, s kom se igra. –Ja. S takimi smo že imeli opravka.
Ne podcenjuj ga, Viki.
Zapomni si. Vrnil se bo.
Potem ga bomo čakali.
Prav. Daj mi kakšen namig.
Malo mi namigni, oče.
Si lahko postrežem?
To je zelo dobro.
Osupljivo.
A naj spijem do konca.
Brezzobi!
Kaj si mu naredil?
Samo odspati mora.
Smem? Poglavar Viki.
Naj te kličem poglavar …
Ali Viki? Kaj imaš raje?
Pojma nimaš, kdo sem, kaj?
Tvoj oče me je poznal.
To pa je bil poglavar.
Eden najboljših lovcev na zmaje v zgodovini.
Le kaj bi si mislil o tebi?
Prav je imel.
Zadal si je nalogo, da uniči te zveri,
da bi ti lahko odrastel v boljšem svetu.
Premislil si je.
Glej, kako je končal.
Preidiva k bistvu.
Sem ubijalec nočnih besov.
Ulovil sem že čisto vse, samo tvojega ne.
Dal mi boš zmaja ali pa bom …
Nikoli ti ga ne bom dal.
Hočeš, da zmaji živijo med nami, da so nam enaki?
Strupena misel, fant moj.
Kot je pokazala zgodovina, smo mi superiorna vrsta.
Kaj, če bi vsi izvedeli za tvoje zmotne ideje?
To bi pokopalo našo civilizacijo.
Smo ga ujeli?
Zdaj!
Oprostita, ker motim.
Misliš, da lahko prideš v moj dom,
se usedeš v očetov stol in groziš mojemu zmaju?
To je Berk.
Ubranili smo se že pred veliko hujšimi sovražniki.
Borbeni duh. To mi je všeč.
A bojim se, da se motiš.
Hujšega od mene še niste videli.
Astrid, pazi!
Pazi! Umakni se!
Teci!
Ko se vrnem, glej, da bo moj zmaj pripravljen,
drugače bom uničil vse, kar ti je pri srcu.
Noter!
Sredi noči! –Kaj počnemo tu?
Dobro, pomirite se.
Škilek, si že kdaj videl tako vrsto zmaja?
Naj se ga jaz lotim! –Mu bom že pokazal!
Moje pesti bo videl!
Niste slišali, da bi skoraj umrli?
Ste videli mojo hišo?
S takim sovražnikom še nismo imeli opravka.
Podcenjeval sem ga. Moja krivda.
Tega ne bom ponovil.
Vikingi smo! Ne bežimo pred bojem.
Vsaj jaz ne. Ti mogoče. –Strinjam se z Vikijem.
Mrkež se bo vrnil.
Plenilec je. Vztrajen in potrpežljiv.
Ne bo odnehal, dokler ne dobi želenega.
Strinjam se z Eretom.
Grožnjo moramo vzeti resno.
Mrkež je odraz tega časa.
Sovražniki postajajo vse pametnejši in odločnejši.
Ne samo, da je tu premalo prostora. Smo izpostavljeni in ranljivi.
Če se nočemo spustiti v vojno in tvegati življenja vseh, ne vidim …
Ne vidim druge, kot da odidemo od tod.
Kaj bi si Stoik mislil o tem?
Hej, prisluhnite mu.
Če hočemo z zmaji živeti v miru,
potrebujemo boljši načrt. –Kaj hočeš reči, poglavar?
Izginiti moramo. Z zemljevida.
Odpeljati zmaje nekam, kjer jih nihče ne bo našel.
Kam pa? –Govori o iskanju skritega sveta.
Kaj? –Zmešalo se mu je. –Ja.
Moj oče je bil obseden s tem, ko sem bil še otrok.
Delal je zabeležke, risal zemljevide in iskal starodavni dom zmajev,
ki je skrit nekje onkraj roba sveta.
Mogoče je to rešitev, ki jo potrebujemo.
Živimo z zmaji.
Tja spadamo.
Vem, da je to naš dom.
Oče mi ga je zapustil, da ga ščitim.
Toda Berk ni samo ta kraj.
Mi smo Berk. Ljudje in zmaji.
Berk je pač tam, kamor gremo.
Strinjam se z njim! Kdo še?
Oprostite. Spustite me mimo.
Tu skozi grem.
Škilček, jej kamenje. Jej kamenje!
Madonca! Ljudje, ki letijo z dojenčki, so najhujši.
Zdi se mi, da te kar naprej to sprašujem, ampak …
Zbudi se, Gronkl. Zbudi se!
Imaš dejansko načrt ali …
Leteli bomo, dokler ne pridemo do roba sveta.
Zdi se logično.
Kje so?
Izginili so, jasno.
Nočni bes ti je ušel?
Spet? –Spodbudil sem jih.
Zapustili so edini kraj, kjer bi se lahko branili.
Bežijo s tistim, kar so pač lahko vzeli.
Temu ni konca.
Ker je svet okrogel.
Sonce je okroglo, luna tudi.
Zvezde so okrogle.
Čeprav so majhne in neumne.
Ne? Zvezde.
Ne skrbite. Ne bodo prišli daleč.
Nočni bes ni osredotočen.
Predstavil sem ga vaši samici.
Besi ne menjajo partnerjev.
Kaj si zaznal?
Svetli bes!
Sledi nam!
Kul!
Si moreš misliti? –Kam je izginila? Je iz zraka?
Počasi, Brezzobi.
Glej, kdo je tu.
Lepo, da sva se končno …
To je izvrstno.
Odlično. –Da si mi tiho.
Ja, ampak kam so šli?
Še pojasniti moram.
Nočni besi ne zdržijo na mrazu, zato niso šli na sever.
Skušajo biti čim bolj oddaljeni
od sovražnikov na vzhodu in jugu.
Nočni besi ne letijo dolgo, potrebujejo počitek.
Gotovo se bodo kje ustavili.
Odmor za lulat!
Torej so šli …
Lahko so šli samo …
Bi kdo rad ugibal?
Je kdo?
Na vzhod!
Zahod.
Enostavno je.
Ni to zabavno?
Ja? Ne?
Ja.
Nimate radi lova?
Mislil sem, da ste osvajalci.
Kmalu boste dobili trofejo.
Naj v tem uživam še nekaj dni.
To sem tako pogrešal.
Prav. Očitno bomo tu prenočili.
Hvala Thoru za to!
Ja! Samo zame. Kolibo bom postavil.
Samo za bradate. Grdobuča, ne smeš noter.
Dlačice na bradi ne štejejo.
Vidim stolp možatosti, podoben meni.
Bo večji od Ereta, z večjimi mišicami.
Kaj?
Ven iz moje hiše! –Hej! Je kaj narobe?
Ja, je.
Odkar si se prikazal, me skušaš zasenčiti.
Zelo zavisten si. Blodnje imaš.
Ja, blodnje bo kar prava beseda.
Poslušaj, Eretov sin.
Ko Viki pogori kot poglavar, ga bom nadomestil.
Številka dve sem, ker sem Valkin ljubljenček.
Zato pokaži malo spoštovanja.
Čuden pritlikavec.
Ne zmeni se zanj.
Nisi kriv, da imaš telo nordijskega boga.
Sam imam isti problem.
Ta je moj! –Ta je moj!
Kovačeva kabina bo tu.
Ena, dve,
tri, štiri, pet. Kje je …
Dobro.
Počakajte. Rekel sem, da postavite tabor.
Ste jih videli? –Ni treba zgraditi nove vasi.
Kdo je tebe določil za poglavarja?
Kaj?
Ta kraj je sicer zelo lep, ni pa skriti svet.
Sploh ne vemo, ali obstaja.
Ja. Ta kraj je pa resničen. –Ja!
Utrujeni in lačni Vikingi so zelo trmasti.
To je lahko začasna baza.
Lahko se branimo. Skrita je.
Prav. Lahko ostanete.
To je novi Berk!
To! –Lotimo se dela, fantje!
Dokler z Brezzobim ne najdeva skritega sveta.
Glede glasu. Lahko nehaš s tem gosjim oglašanjem?
Težko si predstavljam zakonsko srečo, če boš spuščal take zvoke.
Če boš šel proti zahodu,
bi se morala prepričati, da nam niso sledili.
Pametno. S tabo grem, ščitil te bom.
Ne!
Pomembno je, da si tu.
Ja.
Bodi previdna.
Ta kraj je neverjeten! –Lep kamen. –Kaj?
Ta načrt, da se skrijemo pred vsemi …
Čeprav si želim, da bi bilo mogoče, se bojim, da ne bo uspelo.
Sama sem to poskušala doseči več let.
A pogoltni ljudje te vedno najdejo.
Res …
Razmisli, samo to bi rada.
Še vedno misliš, da sem nor, ali …
Reciva, da je ta ideja čisto tipična zate.
Hvala, da si me sinoči podprla. Veliko mi je pomenilo.
Ne zahvaljuj se še.
Upam, da imaš prav.
Brezzobi! Ne, prezgodaj je.
Zdaj pa znaš risati.
Nekdo ni spal.
Ja, tista svetli bes me ne spusti blizu.
In ne bova spala
ali našla skritega sveta, če Brezzobi ne bo pri stvari.
Hej!
Kako se ti zdi?
Ja.
To si že poskusil. Ni hotel.
Do zdaj ni imel razloga za to.
Ne, prijateljček?
Kaj je? –Nič. Presenečaš.
Samo poglej se.
Sprejemaš spremembe. Ponosna sem nate.
Moj najboljši prijatelj je.
Hočem, da je srečen.
Je pa začasno, dokler je ne pripelje.
Prav. Ustreli, ko boš nared.
Zdaj veš, da je rep odporen na ogenj.
Dobro, Brezzobi.
Prav. Ja, saj vem.
Dobro, saj vem.
Prosim, ne pomagaš.
Glej, glej. Nekdo je vznemirjen.
Bil je na prvem zmenku.
Čisto se je zatreskal. –Ampak meša se pa nam.
Prej ko pripelje svetli bes, bolje bo.
Ja, a za to bo moral leteti brez mene.
Čas je, da preizkusimo tole reč.
Priden. Dobro izgledaš, Brezzobi.
Kako se ti zdi?
Pripelji jo sem. Do sončnega zahoda.
Ne, to prihrani za punco. Daj, pojdi že.
V redu je.
Pazi!
Greva, Neboskok!
Na poglavarja.
Na poglavarja! –Ja! Na poglavarja.
Tak je kot oče.
Dobro, fantje. Zdaj mi je slabo.
Prav.
Priznam, mislil sem, da se ti je zmešalo,
a tu ni tako slabo.
To naj bi bila začasna rešitev.
Vsi se strinjamo, da je tu boljše kot prej.
Bravo, poglavar.
Kaj, če se je rep zlomil?
Kaj, če ga je Mrkež našel? Kaj, če me potrebuje?
Pomiri se že.
Najbrž uživa, kot še nikoli.
Kako naj vem? Nikoli ne pride blizu,
ko pa pride, se ji vedno mudi.
Kako naj vemo, če je prava za nas?
Nas? –Saj veš, kaj mislim. Čisto divja in nemirna je.
Kar povedal bom.
Ne zaupam ji.
Vseh ne moreš ukrotiti, Viki.
Nekega dne boš moral malo popustiti
in Brezzobemu pustiti, da gre po svoje.
Spominja me na pogovor s Stoikom o tebi.
Od kod kar naprej prihajajo?
Kdo? –Presneti strahožeri.
Množijo se kot gobe po dežju.
Mislim, da me hočejo pojesti. Očitno sem okusen.
Vikec, utegneš za hip? Gledal sem, kako hodiš.
Nehaj šepati, puncam to ni všeč.
Umetno nogo imam. –Jaz tudi.
Jaz pa parazitsko dvojčico, pa ne tarnam.
Daj no. Glavo pokonci, Vikec.
Prsi ven. Rit malo na levo.
Mami, si ranjena? Kaj se je zgodilo?
Ne vem, kako, a Mrkež nam sledi.
Strahožeri so krivi.
Ima 100 ladij, mogoče še več.
Z dovolj kletkami za vse naše zmaje.
Če jih Mrkež pelje sem, se ga moramo znebiti.
Kako bomo to naredili?
Pojdimo tja in ga ujemimo.
Ujemimo?
Strinjam se z njim! Kdo še?
Ločimo se. Težje nas bodo ujeli.
Mislil sem, da se moramo ločiti. Brez razloga.
Dobre instinkte imaš.
Kaj je to?
Tišina!
Ko rabiš zmaja, ga pa ni. Poglavar?
Pozabil je nate.
Prvo pravilo lova: loči plen od krdela.
Ravno si izločil sebe.
Zakaj to počneš? –Resno?
Nisem mislil, da ti je mar.
Za razliko od tebe sem kot otrok naletel na nočnega besa
in ga ubil.
Zaradi tega pogumnega dejanja sem v vasi postal junak.
Zato sem se odločil, da bom pobil vse
in ljudem na tem svetu prinesel spokoj.
Potem pa si prišel ti in začel govoriti, da zmaji
niso tatovi in morilci.
Teh neumnosti bo zdaj konec. Začel bom s tabo.
Saj imaš zmaje.
Tele?
To so morilci zmajev,
ki sem jih z njihovim strupom naredil ubogljive.
Niti tvoj alfa samec jih ne bi mogel nadzirati.
Služijo samo meni.
Naj ti pokažem.
V kritje!
Narazen!
Teci!
Tu zgoraj.
Hitro!
Gremo!
Viki!
Držim te! –Gremo, Neboskok.
To! –Naš junak!
Povsod vlači tistega otroka.
Ljubi Thor!
Tega očitno ne bova rabila, kaj?
Naravnost v past sem nas pripeljal.
Ja, bravo, poglavar. Ne, Grda?
Čakajte.
Kje je Grdobuča? –Smo jo pustili tam?
Kako, da nisi opazil, da je ni?
Dvoglavega zmaja imata. Saj res.
Zdajle se počutim kot Grdobuča. Trapast.
Mater Odinovo!
Vse huje je.
Nerad jo gledam. Od nje me zvija v želodcu.
Dobro, pomirite se.
Z Brezzobim urediva. –Brezzobi je zdaj s svetlim besom.
Najbrž se ne bo vrnil. –Kaj?
Osvobodil si ga, Viki. Kaj si pa pričakoval?
Nisem mislil, da ga ne bo nazaj.
Bom že našel rešitev. Malo več časa rabim.
Misli, da mora vse sam.
Ker je to počel njegov oče.
Ne zaveda se moči, ki jo imata skupaj.
Še vedno verjameš vanj? –Seveda.
Ko bi le on verjel vase. Misli, da brez Brezzobega ni nič.
Pomagaj mu, da bo uvidel resnico.
Zlezi gor. –Kaj? –Poiskat ga greva.
Res?
Tu počakajte.
Pripeljala bova Grdobučo. Ne skrbite.
Skrbimo? Če imajo Grdobučo, me bolj skrbi zanje.
Zakaj si tako čemeren?
Že jaz sem malo, ampak ti si pa še bolj.
Obraz, nič možganov. Kot bi te ob rojstvu raztegnili.
Imaš tudi ti brata dvojčka?
Trdobučnež je v trebuhu dominiral.
Me prikrajšal za okroglo glavo. Znanstveno dokazano.
Kitke so podobne malim spenjoglavim. Vidiš?
Še plesnivi deli so podobni očem. Res prisrčno.
Imajo celo majhne roge, kot Barf in Belch.
Ampak z Barfom ne preneseva Belcha, tako da so samo Barfove.
Tu je toplo.
Vem, kaj si misliš. Nisi še imel tako seksi zapornice.
Vsem fantom sem všeč. Razen Eretu, ki je izvisel.
Lahko kar pozabi. Žal.
Viki pa se bo kmalu poročil z Astrid.
Smrkasti in Škilek pa sta v mojem haremu.
Težko se odločim, veš?
Smrkasti je mišičast, a skoraj preveč lep.
Včasih se mi zdi, da je bolj zagledan vase kot vame.
V tej zvezi je prostor samo za enega lepotca.
S Škilkom bi preživela dlje,
če bi obtičala na ledeniku in bi ga morala pojesti.
A kar naprej govori o zmajih. Ni sitno, ko ne utihnejo?
Ja. –Sploh se ne ustavijo. Bla bla bla. Dolgčas.
Vrzimo jo tvojim zmajem. –Lačna sem. Imate kaj hrane?
Alergična sem na ribe. Na novem otoku nimajo drugega.
Imate kakšne školjke?
Kot usteca, notri je sluzasta hrana,
ki je že prežvečena, kot je to počela mama.
Dovolj!
Pri 12 letih mi je rekla, naj sama žvečim hrano.
Rekla sem, da mi je všeč, kot je.
Nisem še srečal bolj zoprnega bitja.
Izpustil si zmaje.
Dobil te bom. Ne, tale te bo.
Daj …
Vzemi ga in pojdi!
Prosim, rotim te.
Smrtonosneži bodo morali izpustiti večerjo.
Zmaje hraniš z zmaji?
Pojdi! –Kje imate stranišče? Moram …
Prav! Nič čudnega, da imaš sive lase.
Stres ti škodi.
Adijo, zgube!
Kam pa gre? –Nekaj je zavohala. Ne, punca?
Tu je samo na kilometre …
Velik slap. –Na robu sveta.
Viharnica!
Glej.
Resničen je.
Brezzobi. –Prestrašil jih boš.
To pa je kralj.
Pojdiva.
O, ne! –O, ne!
Viharnica.
Greva!
Oprosti. Res sem …
Sinko.
Moral bi spati.
Žejen sem bil.
Pridi sem.
Oče? Nama boš priskrbel novo mamo?
Nočem druge. Tvoja mama je bila edina zame.
Bila je ljubezen mojega življenja.
A ljubezen in izguba gresta z roko v roki.
Tako pač je. Včasih te boli, ampak na koncu
se vse izplača.
Ni večjega daru od ljubezni.
Je že v redu, prijateljček.
Tja spadaš, k njej.
Mi pa ne.
Nič hudega.
Našli bomo način, da …
Hej!
Za nami je šla.
Mogoče se nam pa ne bo treba posloviti.
Tako, ja.
Hura!
Grdobuča! –Ste me pogrešali?
Kako si pobegnila?
Sitnarila sem in so me spustili.
Čakaj. Mrkež te je izpustil?
Res je neumen.
Niso mi bili kos.
Trdobučnež naj bi bil bolj zoprn, a …
Čakaj. –Grdobuča, zberi se.
So ti sledili?
Nikoli ne gledam, Viki.
Brezzobi!
Brezzobi, vrni se!
Ne!
Zdaj se mora najina igra končati.
Odpokliči jih, Alfa.
Ni treba, da tudi ona umre.
Kaj počnejo? Lahko bi ga napadli.
Ne bodo, ona lahko umre.
Ne trudi se. Samo name se odzivajo.
Naj vam ne bo hudo. Vse ste dali od sebe.
A brez zmaja ste nemočni.
Brezzobi!
Krasno. Kaj pa zdaj?
Čas je, da številka dve postane glavni.
Poslušal te bo.
Nič ne reci. –Saj nisem nameravala.
Ne bi te smel zvleči tja.
Ne bi me pripeljal nazaj, ona nam ne bi sledila.
Ja.
Spet sem zguba, kot sem bil, preden sem spoznal Brezzobega.
Vidim.
Se boš kar z vsem strinjala?
Saj imaš prav. Spet si na začetku,
a sem bila prva, ki je verjela vate.
Od takrat gledam, kako dvomiš, ali si to zaslužiš.
Veš, kaj?
Zaradi tebe sem postala to, kar sem.
Tega ti še nisem povedala, a je res.
Si najbolj pogumen, trmast in odločen tepček,
kar jih poznam.
Tak nisi zaradi Brezzobega.
On ti je vse samo … –Olajšal.
Zdaj bo precej težje.
Kaj boš zdaj naredil?
Najbrž kaj trapastega.
Takega Vikija poznam.
Pripravite se.
Pripeljali jih bomo nazaj.
Kaj? –Zmešalo se mu je.
Zdaj si goden za poroko.
Končno, zvesti učenec, si pripravljen.
Kako bomo rešili zmaje, če nimamo zmajev?
Zaupajte mi.
Pazite.
Gremo.
Tako je, Alfa. Brez presenečenj.
Skočimo naj s pečine
v tem.
To je tvoja genialna ideja? –Ne, vi ste moja genialna ideja.
Z njim sem! Kdo še? –Z njim …
Grdobuča, to bi moral jaz reči. –Gremo! –Dohajajte me!
To! –To! –Že grem!
Saj niste mislili, da vam bom res dal nočnega besa, kaj?
Jaz ga bom ubil. –Kača zahrbtna.
Končal bom, kar sem začel.
Brez alfe jih boste težko nadzirali.
Drži se, Brezzobi!
Pusti me! –Malo bi moral vaditi.
Ne bi smel jesti zajtrka.
Brezzobi!
Dobro smo usklajeni.
Pripravite se. –Kaj še čakate? Gremo.
Ja! –Tu imaš!
Pazi!
Hvala. Pazi!
Hvala.
Prihajam, Brezzobi!
Še vedno misliš, da mu je mar zate?
Bova videla, za kom bo šel.
Žal mi je, za vse.
Zdaj pa pojdiva ponjo.
Ja! –Prihaja številka dve. –Presenečenje.
Se opravičujem. –Pridi.
Še eden je rešen, štirje so ostali.
Dohajaj.
Ščitim vas.
Umik!
Skoraj kot ekipa sva.
V bitko si prinesel otroka.
Tega ti ne priporočam.
To pa je krasen zmaj.
Oprostite, ker zamujamo na zabavo.
Nič niste zamudili.
Tako, ja.
Kako ga bova spravili z nje, ne da bi jo ranila?
Bojte se obraznih dlak!
To sem pogrešal. –Jaz tudi.
Vidiš tegale?
Srčkan je. –To je slabo znamenje. Preklet si.
Ja! Kar pojdite! Bravo!
Pa le nisi tako slab.
Zapustite ladjo!
To!
Težavo imava.
Daj ga, Viki!
Potrebujeva boljši načrt, takoj.
Imam … Čakaj! Kaj počneš?
Dobro.
Oba boš ubil.
Boriš se za zmaja.
To je tvoj načrt?
Tole je.
Reši ga.
Ne!
Vidiš? Sem vedel, da me boš vzljubila.
To!
Hej. Dobro jutro.
Izvoli.
Si pa res poln presenečenj.
Tvoj je.
Eret ima resda mišice, ti pa pamet.
Številka ena.
Prav imaš. Napočil je čas.
Ves čas sem se boril za svet, kakršnega sem jaz hotel,
zato sem pozabil na tvoje potrebe.
Dovolj dolgo že paziš na nas.
Čas je, da poskrbiš zase.
Viharnica, punca moja.
Dobro, Gronkl.
Pojdi.
Adijo, zverina grda. Pogrešal te bom.
Neboskok.
Pojdi. Odpelji jih do skritega sveta.
Tam boste varni.
Bolj, kot bi bili z mano.
Je že v redu.
Tudi jaz te imam rad. Bodi svoboden.
Naš svet vas ni vreden.
Ne še.
Pojdi, Brezzobi.
Pojdi.
Na poglavarja in poglavarko! –To!
Bravo.
Daj, zjoči se v mojo gosto brado.
Tako lepo je! –Ogabno.
Dobro, naj bo.
Rada imam nežne fante.
Mislil sem, da ne bo nič iz tega.
Končno, ne?
Ko sem bil majhen, so obstajali zmaji.
Bili so veličastni, strašni zmaji na nebu,
ki so gnezdili na vrhu pečin kot ogromne, strašne ptice.
Pa majhni rjavi zmajčki,
ki so v tropih lovili miši in podgane.
Neverjetno veliki morski zmaji,
ki so bili 20-krat večji od sinjega kita.
Nekateri pravijo, da so se vrnili v morje,
za njimi pa ni ostala niti ena sled, recimo kost ali čekan.
Drugi pravijo, da so obstajali samo v pripovedkah.
Kaj pa vem. Tudi prav.
Hej. Pozdravljen.
Se me spomniš?
Je že v redu.
Tudi jaz sem te vesel.
Ne bo pojedel očija.
Kako se rep drži?
Najbrž rabi malo olja in popravkov.
V redu je, prijatelja sta.
Daj no.
Pridita.
Pojdita, v redu je. Pridita.
Nič vama ne bo naredil.
Iztegnita roko. Takole.
Tako, ja.
Naj pride k vama.
Kot pravi legenda,
nam takrat, ko se tla tresejo ali iz njih bruha lava,
dejansko zmaji dajejo vedeti, da so še tu.
Čakajo, da potuhtamo, kako bi lahko živeli skupaj.
Ja, vsi verjamejo, da so zmaji izumrli
ali da sploh niso obstajali.
Ampak mi iz Berka vemo, da ni tako.
To skrivnost bomo čuvali, dokler ne pride trenutek,
ko se bodo zmaji lahko vrnili.
KAKO IZURITI SVOJEGA ZMAJA 3
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production